Prevod: RETAiL Tehnična Obdelava: WWW.BLiNK.si
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production
Leta 1947 so Združeni narodi
priznali Izrael.
Palestinci so takoj začeli boj za vrnitev svojega ozemlja.
Pridružili so se jim levičarski revolucionarji
z vsega sveta.
Skupaj so napadali izraelske civiliste.
Proglasili so se za borce za svobodo.
Izraelci so jih proglasili za teroriste.
7 DNI STRAHU
Film so navdihnili resnični dogodki.
Dialogi, določeni dogodki in liki
so izmišljeni za boljši dramatični učinek.
PRVI DAN
NEDELJA, 27. JUNIJ 1976
ATENE, GRČIJA
Premakni se! Tjale!
To je ugrabitev! Da se nihče ne gane!
Da se ne ganete! –Ostanite na sedežih, pa ostanete celi!
Če bo kdo kaj poskušal, bom vrgla tole granato.
Ne ganite se! Ostanite na sedežih! Bombo imam!
Kaj pa je ta hrup?
Verjetno je komu padla cigareta. Grem pogledat.
Usedi se! Sedi!
Zavzeli smo kabino.
Štirje smo.
Imamo orožje in bombe.
Če boste kaj poskušali, boste mrtvi.
Tovariš 39, je kabina naša?
Je. –Ostanite na sedežih. Ne poskušajte ničesar.
Vsi tule takoj v zadnji del kabine.
Gremo! Ničesar ne nosite s seboj! Gremo!
Kateri je kapitan? –Jaz sem.
Vidva ven.
Inženir leta sem, moram biti tu.
Ti, ven.
Dajmo! –Gremo! Hitreje!
Vidva! –Prav, prav. –Hitreje!
Dajmo!
Mami, lulat moram.
Potrpi.
JERUZALEM, IZRAEL
Če nimamo dobrih šol, dobrega zdravstvenega sistema,
če ne vlagamo v lastno kulturo, za kaj se potem borimo?
ZASEDANJE IZRAELSKE VLADE
Ne moremo vsega denarja davkoplačevalcev dati tebi, Šimon.
V proračun za obrambo že tako gre 31% BDP-ja.
V štirih letih je narasel za 10%.
Menim, da je 10% porast za stroške vojske
minimum, ki ga potrebujemo.
Karkoli manj bi bilo zanemarjanje naših dolžnosti.
Ne gre za izbiro, gospodje, to je obvezno.
Gre za obstanek Izraela.
Kot je pokazala Jomkipurska vojna,
šepajo tudi naše obveščevalne službe.
Nimamo osebja na terenu,
potrebujemo več agentov, kupiti si moramo večji vpliv.
Rusi so opazno zvišali
vojno pomoč Egiptu.
Tudi Sirija se ponovno oborožuje.
Ruska vojska se vrača …
Let Air France 139 iz Tel Aviva v Pariz
ugrabljen po postanku v Atenah.
Če nas spet ujamejo nepripravljene,
bodo posledice katastrofalne.
Koliko Izraelcev? Koliko ugrabiteljev?
Kam so namenjeni?
Ne moremo denarja dodeljevati zdravstvu in izobraževanju,
če nas sovražniki potiskajo v morje!
Predati morate vse dokumente, ki pričajo o vaši identiteti.
Če bo kdo kaj skril, bo kaznovan brez milosti.
Dajte mi potne liste in osebne izkaznice.
Potni list. Potni list.
Potni list. Osebno izkaznico.
Dajmo, tudi osebno.
Če nas ločijo in me odvedejo z moškimi,
pazi na mamo in sestro, velja?
V redu.
Potni list.
PISARNA MINISTRSKEGA PREDSEDNIKA
Na letalu je 239 potnikov. Od tega je 83 Izraelcev.
Pravno gledano gre za problem Francozov.
Letalo je njihovo, večina potnikov tudi.
Če gre za ugrabitev, bomo poskrbeli, da mediji to vedo.
Lahko pokličem urednike. –Ugrabitev je.
Prišli bodo sem in nas izzvali.
Vedno nas.
Amos, premier …
To je naš problem.
Hočeš reči, da je moj problem, Šimon.
Mami, res moram na WC.
Sedite. –Ne, oprostite …
Usedite se? –Moja hči mora nujno na WC.
Ti? –Ja. –Tebe tišči?
Pohiti –Pojdi.
Tudi jaz moram iti. –Ostanite na sedežu.
Gospodična,
bluzo imate odpeto.
Ne poskušaj poškodovati podvozja.
Če ga boš, bomo skupaj umrli.
Brez skrbi, nežno bom pristal.
Vzvratno.
Opravljeno.
Lepo, kapitan.
BENGAZI, LIBIJA
Zakaj tako dolgo traja?
Če mi ne poveste, kam gremo, jih bom potreboval 5–6.
Prav. Vrni se na letalo.
Če hočete leteti naprej in varno, moram pred letom vse preveriti.
Kolesa, zavore in motor.
Vi bi morali poskrbeti za potnike.
Pet ur so že na letalu.
Potrebujejo hrano in pijačo.
Pobegnil boš.
Prisegam, da ne bom.
In ne mahajte s tem v bližini rezervoarja za gorivo.
Ste pripadnik Baader–Meinhofa? –Napolnite rezervoarje.
Opravite svoje delo.
FRANKFURT, NEMČIJA
ŠEST MESECEV PREJ
Jaber. –Brigitte, Juan Pablo.
Živijo. –Ugrabitev letala?
To je resen korak.
Kaj imamo od tega mi?
Da slišimo Jaberja. Sedi.
Vaše gibanje je pod pritiskom.
Čedalje manj podpore imate.
Mnogi vaši sodelavci so v zaporu.
Takšno dejanje lahko navdihne novo generacijo, da vam sledi.
PFLP bo zahtevala osvoboditev 50 palestinskih zapornikov.
Zahtevamo lahko tudi izpustitev naših prijateljev.
Če to izvedemo, lahko zahtevamo, kar hočemo.
Lahko zahtevamo, da izpustijo tudi Ulrike Meinhof?
Ulrike ne bodo nikoli izpustili. –Kot sem rekel,
če nam to uspe,
bodo morali ugoditi vsem našim zahtevam.
JEMEN
TABOR ZA USPOSABLJANJE LJUDSKE FRONTE ZA OSVOBODITEV PALESTINE
Nameri!
Streljaj!
Bose!
Pogovoriti se moramo.
Ulrike Meinhof našli obešeno v celici.
Ulrike Meinhof je mrtva. Ubila se je.
Vaše gibanje umira.
Lase si je odrezala.
Ne. Odnehala je.
In v tem je težava.
Kakšna težava?
Njegov oče in njegova mama.
njegova sestra in soproga
in njuni otroci so bili v taboru v Libanonu.
Izraelci so vdrli vanj,
pobili ljudi,
vrgli v zrak hiše.
Skušali so pobegniti z avtom,
pa jih je zgazil izraelski tank.
Vsi so umrli.
Zato vem, da je predan.
Kako naj vem, da sta tudi vidva, ko pa so vajini tovariši mrtvi?
Nikoli se ne bi obesila.
Država jo je umorila.
Če se vrneva v Nemčijo, bodo umorili tudi naju.
Prav zato je nujno, da nadaljujemo.
Za Ulrike. –In za tvojo družino.
Na letališču bo glavni Jaber.
Jaz ostanem v Kampali in v navezi s predsednikom Aminom.
Ugandčani bodo nadzorovali pristajalno stezo in zgradbo.
Vsi boste ostali v letalu.
V takšnih situacijah morate biti previdni.
Se distancirati od potnikov.
Čustvena navezanost je lahko nevarna.
Sploh za ženske.
Revolucionarka sem.
Bi želeli vodo?
–Bi želeli vodo?
Bi želeli vodo za otroke?
Bi želeli vodo?
Ne počutim se v redu. –Kaj potrebujete?
Noseča sem.
Mislim, da bom splavila.
Bom skušala najti zdravnika, prav?
Gospodična, ne počuti se v redu. Zdravnika potrebuje.
V čem je težava? –Misli, da bo splavila.
Malo preveč priročno, kaj meniš?
Ne bi si drznila.
Gospodična, medicinska sestra sem.
Mogoče lahko pomagam. –Počakajte.
V katerem mesecu ste? –V drugem.
Od kod ste? –Iz Anglije.
Poklicali bomo rešilca.
Nikomur ne želimo škodovati.
Človekoljubni smo.
Pridite z mano.
Kaj pa počne?
Ne vem.
Laže ti.
Treba je imeti sočutje, tovariš.
Otroka bom izgubila.
Srečno.
Brez radia. –Dobiti moramo dovoljenje kontrole leta.
Steza je prazna, vedo, da odhajamo.
Vzleti že. –Vedeti moramo … –Vzleti!
Pripravi pogon. –Pripravljen.
Libijci so jim dali gorivo in jim dovolili vzleteti.
Tudi Gadafi ne bi rad, da bi bil to njegov problem.
Koliko goriva?
Vsaj za pet ur leta.
Lahko dosežejo Tel Aviv.
Pristali bodo na Ben Gurionu.
Hočejo, da gleda ves svet.
Še nekaj je.
Izpustili so eno potnico.
Dva Arabca. Mislim, da sta Palestinca.
Pa dva Nemca. Moški in ženska.
Zakaj so vas izpustili?
Lagala sem. Rekla sem jim, da sem noseča.
So povedali, kam so namenjeni?
Celotna operacija je nesmisel.
Nismo omenjali, da gremo v Ugando.
Idi Amin je zmešan.
Ljudi žre. Z njimi pita krokodile.
Življenja predajamo v roke norcu.
Ko prispemo v Ugando, bomo varni.
Izraelcem ne bo ostalo drugega, kot da se pogajajo.
V šahu jih držimo.
In če se ne bodo hoteli pogajati?
Saj …
Morali se bodo.
Sicer pobijemo talce.
Tako je.
Ljudi boste morali pobijati.
Nemci bodo pobijali Žide.
Si pomislila na to?
Ulrike Meinhof je mrtva zaradi mene.
To ni res. –Pa je.
Zaupala sem nekomu, ki mu ne bi smela.
Ujeli so jo, in zdaj je mrtva.
Če te dajejo dvomi,
bo bolje, da odideš.
Bi rada, da odidem?
ENTEBBE, UGANDA
Pristali bomo.
Dobrodošli v Entebbeju v Ugandi.
Doslej še nisem imel časa
razložiti, zakaj smo ugrabili letalo Air France.
Čeprav mnogi verjamejo,
da je Francoska politika naklonjena Arabcem,
je ena od prvih v vrsti sovražnikov Palestine.
Francija je sodelovala z Mosadom.
Francija je Izraelu prodala letala.
Francija je Izraelu pomagala izdelati atomske bombe.
Palestina nima atomskih bomb, vojske ali orožja.
Ljudska fronta za osvoboditev Palestine
mora z drugačnimi sredstvi
svet opozarjati na napore palestinskega naroda.
Pozivamo revolucionarna gibanja širom po svetu,
da se združijo proti Izraelu,
fašistične, sionistične in rasistične države.
Izrael je humanost lastnega naroda
izrabil za dosego nehumanih ciljev.
Je naslednik nacizma.
Prosim vas, da ostanete mirni.
Ne bomo vam storili žalega
in ne bomo vas pobili.
Nismo morilci
in ne želimo zagrešiti nesmiselnega pokola.
Prenočili boste na letalu.
Jutri se premestimo na terminal.
Vemo, da lahko izbirate s katero družbo boste leteli.
Hvala, da ste izbrali Air France.
Upam, da se kmalu spet vidimo.
Zdaj vesta, kako deluje um poblaznelega nemškega revolucionarja.
Kapitan.
Odprite vrata.
Umaknite se. –Pazite na stopnico.
Tako velikega letala na tem letališču še ni bilo.
Boni, ko bi videl obraze potnikov po tvojem govoru.
Zakaj? –Iz sebe so od strahu.
Kaj je pa rekel? –Bolje, da ne veš.
Živijo. –Živijo.
DRUGI DAN
PONEDELJEK, 28. JUNIJ 1976
Dobrodošli v Ugandi!
Jaz sem Njegova visokost
Hadži feldmaršal dr. Idi Amin Dada,
nosilec britanskega Viktorijinega križa
in mnogih dragih odlikovanj.
Sem vsemogočni Bog in me je določil za vašega odrešenika.
Najlepša hvala. Hvala.
Sem junak Afrike in vaš junak.
Poskrbeli bomo za sleherno vašo potrebo
in upamo, da boste uživali med bivanjem v naši prelepi državi.
Za vse bomo poskrbeli.
V dobrih rokah ste.
Kar vstopite, prosim.
Najlepša hvala. Pridite.
Upam, da kmalu začnejo s pogajanji. –Ja.
Bom govoril z njim.
Uspelo nam je. –Bravo.
Kdaj začnemo s pogajanji? –Sprosti se, tovariš.
Odlično ste opravili. Zdaj prevzamemo mi.
Dobro poznamo Izraelce.
Vemo, kako razmišljajo, kako funkcionirajo in delajo.
Mi bomo vodili pogajanja.
Če bodo kakšne težave, se obrnita na Jaberja. Jaber?
Tvoje delo je, da paziš na potnike.
Delo vaju obeh.
Štiri tisoč kilometrov.
Še noben ugrabitelj ni letala odpeljal tako daleč
od dometa naših sil.
Očitno za tem stoji Haddad.
Premier, ne smete popustiti,
sicer bodo vse izraelske tarče odpeljali v druge države.
Obrambni minister, tvoje delo je,
da pripraviš načrt za vojaško intervencijo v Afriki.
Ko boš ponudil kaj izvedljivega, bom jaz odločil, kako ukrepati.
Kakšno vprašanje?
Amos bo vodil Odbor za nujne primere.
Ko prejmemo zahteve, se spet dobimo.
To ni Peresov problem.
Na naslovnicah vseh časopisov je vaš obraz.
Haddad bo zahteval izpustitev vseh teroristov iz naših zaporov.
Ne morete jih izpustiti.
To bi bil političen samomor. –To vem.
Krokodil je okusen.
Pogovoriti bi se morali z našim nemškim 'kapitanom'.
Z njimi se ne moremo pogajati.
Mogoče pa lahko v njih zanetimo dvom.
Pojej kaj. –Nisem lačen.
Pogovoril se bom z njim.
Si prepričan?
Kako bo to delovalo?
Tu je umazano. Otroke imamo. –Bom rekel, naj počistijo.
In prinesli bodo žimnice. Vse bo še v redu.
Ne skrbi.
Zakaj naj bi verjel noremu nemškemu revolucionarju?
Vse bo še jasno.
Vse.
Vse v redu? –Ja, je.
Nazaj jih prižgite.
Še vedno spiš ob prižganih lučeh?
V posteljo se spravite.
Preštevajo izraelske potne liste. –Ja.
Sprostiti se moraš, Boni.
Odpočij se. Spi.
Izrael je fašistična država
in pravi antifašizem pomeni nedvoumno solidarnost s Palestinci.
Nehaj mi citirati slogane.
Nemci naj bi ugrabili letalo, polno Izraelcev? Židov!
Kaj misliš, kako se bo odzval svet?
Soočiti se moramo le s tem, da nemški narod
ne zmore analizirati spora na Bližnjem vzhodu,
ker nas vse hromi občutek krivde.
Zahodna Nemčija je fašistična družba, Juan Pablo.
Tebi se morda ne zdi tako,
a na čelu države so tisti, ki so jo vodili med nacizmom.
Njihov občutek krivde je temelj,
na katerem se je Izrael razvil v imperialistično vojno bazo.
Ne moremo zgolj brati teh knjig.
Živeti moramo, kot narekujejo.
Iztrebljanje je za nedorasle.
Revolucija proti zatiranju in družbenim krivicam je upravičena.
Nihče te ne zatira. Podjetje imaš!
Do revolucije proti kapitalizmu. –Saj si vendar kapitalist!
Buržuj! Vsi smo! –Če tako misliš, moramo ukrepati. Nemudoma.
Ne vem, česa se bojiš, Juan Pablo.
Ničesar se ne bojim.
Mogoče bi se morala bati vidva.
Bojim se le življenja brez smisla.
Kje sem?
Kje …?
Kje sem?
Vam lahko pomagam?
Žal ne govorim nemško.
Pomagajte mi! –Pomirite se.
Poslušajte.
Pomagajte mi.
Prosim vas.
Ne, nikar. Ne počnite tega, prosim.
Vzemite. –Ne, kaj počnete?
Ne storite mi žalega.
Pomagajte mi. –Je že v redu.
Pomagajte mi. –Že v redu.
Pomagajte! –Ne razumem, kaj govorite.
Gospa, pomirite se, prosim.
Pomagajte mi! –Pomirite se, prosim vas.
Ne razumem, kaj govori.
Kaj je narobe?
Ni treba dajati denarja. –Vzemite ga.
Pospravite ga, ne potrebujemo ga.
Ne. Pomirite se. Pridite z mano. –Ne storite mi žalega.
Pridite! –Ne! Na pomoč!
Pomagajte mi!
Pomirite se. –Ne!
Pomagajte mi!
Dva Nemca? –Ja.
Tako si rekel.
Verjetno sta revolucionarja.
Sedem ur je že, pa še vedno nobenih vesti.
Tokrat je drugače.
Počno, kar pač počno, Jicak.
In ničesar ne moreš storiti.
Naspi se.
Nikar ne skrbite.
Nič se vam ne bo zgodilo.
Reševalna ekipa bi se morala terminalu približati neopažena.
IZRAELSKA VOJNA OBVEŠČEVALNA SLUŽBA
Može lahko vkrcamo na Herkula in tam pristanemo ponoči.
Brez luči na stezi? –Ja.
Krasno.
Dvomim, da se bo Rabin strinjal.
Kaj pa, če pošljemo manjšo padalsko enoto?
Razpršila bi se po preširokem območju.
Lahko bi izkoristili Viktorijino jezero.
Lahko bi se spustili ponoči z napihljivimi čolni
ali jezero prečkali iz Kenije.
Ehud, v Viktorijinem jezeru so krokodili.
Poleg tega je nemogoče jezero iz Kenije,
neopazno prečkati na gumijastih čolnih.
To niso vaje.
Zares gre.
Motta …
Zakaj ne pošljemo komandosov, zavzamemo letališče
in počakamo na Aminov odziv?
No …
Če želite zavzeti letališče,
bodo potrebne močnejše sile.
Mi lahko pripraviš številke?
Jutri bi rad predstavil načrt.
Pa tudi specialno enoto pokliči v oporišče.
Seveda, obrambni minister.
Hvala. –Ni problema.
Mislim, da vem, zakaj je Rabin poslal Motto.
Preprečil bi nam rad, da pripravimo izvedljiv vojaški poseg.
Tako se mu ne bo treba odločiti.
Za to krizo bi rad okrivil tebe.
Tako gre v politiki.
Ko bi tudi jaz lahko to naredil.
Telefonirali so.
Hočejo, da si jutri v oporišču.
Kdaj je premiera?
Ne gre za to. –Saj veš, da nimam izbire?
Sarah, iti moram. To je moja služba.
Izbira je vedno na voljo. –To ni res.
Kakšno izbiro imajo tisti talci?
Če meniš, da nimaš izbire, si tudi sam talec.
TRETJI DAN
TOREK, 29. JUNIJ 1976
POVELJSTVO ENOTE ZA SPECIALNO DELOVANJE
Sarah.
Ples je kot življenje.
Če te kaj prizadene, se umakneš. To je v redu.
A če te je tako strah, da si vedno previdna
in nikoli slepo ne zaupaš, ne boš mogla plesati.
Še enkrat.
Tole bomo uredili. –Prav.
Poslušajte. –Prisluhnite.
Vsi tule, pokonci. –Zaprite knjige,
odložite karte. Gremo. –Semkaj.
Pohitite. –Vzemite svoje stvari
in se premaknite tjale. Premaknite stole. Gremo.
Hvala. –Brez prerivanja.
Čigav je suknjič? Vse premaknite.
Ničesar ne puščajte za seboj. –Tako bomo imeli več prostora.
Vse je v redu. Prenatrpano je tu.
Dobro?
Ko zaslišite svoje ime,
vstanite, pridite po svoj potni list
in pojdite v drugo sobo.
Almog, Ezra.
Cohen, Pasco.
Dajmo, hitreje. Hitreje, pridite.
Steinberg, Mark.
Abrams, Isaac. –Lažejo nama.
Pomiri se. –Nismo se tako dogovorili.
Potni list Fronte za osvoboditev Palestine.
Skozi luknjo.
Odprite aktovko.
Bergman, Aaron.
Pohitite! Hitreje!
Skozi luknjo. –Kaj je to?
Pokličita vse. –Dajmo, dajmo.
Bloch, Dora.
Cohen, Hanna.
Oprostite, ne. Otroke imam. Ne morem jih kar pustiti.
Pohitite! –Protestiram! –Tega ne morete početi
To ni prav! –Nemogoče! –Utihnite!
Usedite se! Premaknite se! Takoj!
Dol! Utihnite!
Tako se nismo dogovorili. Nisem nacist.
Pazita na potnike! –Sedite! –S Haddadom hočem govoriti.
Pozneje. –Takoj se bomo pogovorili.
Takoj! –Pazita na potnike!
O tem bomo pozneje.
Zdaj pa utihnite, pizda!
Vsakogar, ki se mi bo upiral, bom ustrelila.
Razumete?
Vsi po vrsti. Zdaj.
Hartuv, Ilan. –Naslednji.
Mayet, Sala.
Mayet, Abraham.
Elbaz, Maurice.
Ulman, Rebecca.
Izraelec.
Zakaj imaš francoski potni list in izraelsko osebno izkaznico?
Francoski državljan sem.
Delal sem v Izraelu in …
Osebno izkaznico sem predal s potnim listom.
Vojak si. –Ne, Francoz sem.
Vohun si!
Francoski državljan sem!
Premakni se.
Francoz je! –Je tvoj prijatelj?
Je. –Potem pojdi še ti.
Da bi ta načrt uspel,
potrebujemo dovolj vojakov, da zavzamemo letališče.
Najprej komandosi pobijejo teroriste,
zavarujejo talce,
nato pošljemo okrepitve
s težkim orožjem. Vsaj tisoč vojakov.
Bi rad napadel Ugando, Šimon?
Saj jim jo vrnemo, ko odidemo.
Ne moremo napasti članice OZN in Afriške zveze.
Tako obsežno vojsko je nemogoče premakniti
4 tisoč km daleč, ne da bi to kdo opazil.
Ukrepati moramo. S teroristi se ne gre pogajati.
S šefom kabineta govorim, Šimon.
Z vojakom, ne politikom.
Strinjam se s premierjem.
Izvedeti moramo, ali jim Amin pomaga.
Ti si bil v Ugandi, kajne? Si imel opraviti z njim?
Ja, njegovo vojsko sem uril.
Predvidevam, da ne bo napovedal vojne Franciji.
Je pa res, da je človek čisti blaznež.
Mogoče nekaj sanja, nekaj se mu prikaže,
in potem se lahko zgodi marsikaj.
Lahko ga skušam dobiti na telefon.
Če je Amin na strani teroristov,
se bomo morali pogajati. –Premier,
zahtevajo 52 teroristov.
Izrael ne sme kapitulirati. Ne sme.
Pojutrišnjem bodo začeli pobijati talce.
Pokliči Amina. Vedeti hočem, na čigavi strani je.
URADNA REZIDENCA PREDSEDNIKA AMINA
Žide so zbrali na starem terminalu v Entebbeju
in jih obkrožili z eksplozivom.
Na letalo in okoli zgradbe so namestili TNT.
Celo na njihova telesa.
Pravijo, da se bodo ubili skupaj s talci.
Svoji vladi povejte, da ne morem prav nič.
Vaša visokost, to je vaša država.
Priložnost imate, da se v zgodovino zapišete kot velik mož.
Mož, ki je rešil te ljudi.
To je sijajna priložnost,
ki vam jo ponuja Bog.
Teroristi zahtevajo le, da jim sem pošljete svoje zapornike.
Ne poslušajte ljudi iz PFLP, ki sedijo poleg vas.
Žališ me, prijatelj stari.
Skušam zgolj poskrbeti, da so talci varni.
Opravičujem se, Vaša visokost. a razmislite o mojih besedah, prosim.
Ne zamudite priložnosti, da tistim, ki vas blatijo,
pokažete, kako velik mož ste.
Po mojem bi vam tole lahko prineslo Nobelovo nagrado za mir.
Vaše veličanstvo?
Zakaj PFLP želi, da zapornike pošljemo v Ugando?
Po mojem se je tega domislil Amin, ne Palestinci.
Prisoten hoče biti, ko osvobodijo zapornike.
Sovjetom in Arabcem hoče pokazati, da zdaj drži z njimi.
Želi si njihovo odobravanje, podporo in orožje.
Pet milijonov dolarjev.
Če Uganda podpira teroriste,
bo morala biti ta operacija še obsežnejša.
Govoril sem s Kissingerjem.
Pravi, da je bolje, da vsi pomrejo, kot da se pogajamo.
Če ni to francoski problem, je še manj ameriški, Šimon.
Storimo edino, kar nam še preostane.
Nikar. Počakaj, prosim.
Jicak …
Šimon, naj ti pojasnim, v kakšnem položaju smo.
Nobenih podatkov nimamo.
Vemo le, da so talci na terminalu. Nič drugega.
Kaj, če so jih sinoči premestili?
In če zdaj med njimi sedijo ljudje s puškami in granatami?
Čim dojamejo, da prihajamo, bodo začeli pobijati.
Moške, ženske, otroke.
Izdvajajo Žide, ti pa bi se pogajal?
Šimon.
Če se ne pogajamo, če se nikoli ne pogajamo
in smo stalno v vojni, bo naša država postala zapor
in sleherni od naših državljanov bo zapornik.
Nasi sovražniki so naši sosedje.
Ne moremo jim pobegniti.
Nekoč se bomo morali pogovoriti in skleniti mir.
Hvala, gospodje.
Kako so vedeli, da si tu? –Uganil je pač.
Duhovi so mojo mamo opozorili, naj nikoli ne užalim Izraelcev.
Mojo mamo moramo poslušati. –Vašo mamo?
Izpustite nekaj talcev,
da pomirimo Francoze in olajšamo položaj na letališču.
Dvomim, da je vohun.
Ubili ga bodo.
Nisem prišel za čuvaja v taborišču. –Nehaj jamrati.
Vstran so naju porinili.
Vedno so me spregledali.
Na Dunaju z OPEC-om Carlos ni izbral mene.
Nisem samo knjigarnar.
Nikoli nisi dobro prodajal knjig, Boni.
Bodi bolj oprezna s temi.
Ti si pa preveč oprezen z njimi.
Ne razumejo nas. Za nacista naju imajo.
Židje so, midva pa Nemca.
Seveda mislijo, da sva nacista.
Kaj si pa pričakoval? Saj ni treba, da nas razumejo.
Pa bodi kurčev nacist se te bodo vsaj bali!
Oslarije! Ne bom igral nacista pred njimi.
Odjebi! Pomiri se že!
Sranje.
Tri si že pogoltnila, Brigitte.
Spati moraš, že več dni nisi spala.
Saj znam sama.
Tule, izvoli.
Vzemi še eno. Tako, pridna.
Tule.
To je avto Idija Amina.
Vsi funkcionarji v Ugandi se vozijo v Mercedesovi črni limuzini.
Dobro. –Če do terminala pridemo v takšnem avtu,
bodo teroristi mislili, da je prišel Amin govorit s talci.
Tako jih lahko presenetimo.
Najdite mi tam limuzino, pa bomo zaključili zadevo.
Benny, kaj meniš?
Mercedesa lahko naložimo na Herkula,
skupaj s specialno enoto,
in pristanemo na novem terminalu. –Dobro.
Mercedes odpeljejo do starega.
Pobijejo teroriste, talce spravijo na letalo
in se vrnejo. –Popolno.
A za to moramo imeti nadzor nad celotnim območjem.
Na obeh terminalih. –Kaj potrebujete?
Tri čete vojakov. –Dan, prosim.
Dve četi vojakov, oklepnike in težko orožje.
Štiri letala. –Tako je.
Bodite hitri, vse enote naj bodo v pripravljenosti.
Rabin se že dogovarja s Francozi.
Dobro, novi ukazi! Pridite!
Gremo.
LETALIŠČE ENTEBBE
ČETRTI DAN
SREDA, 30. JUNIJ 1976
Ja, ja …
Prosim lepo.
Prijetno potovanje želimo.
Vstopite v avtobus.
Ko prispete na cilj,
jim, prosim povejte, da je za vašo varnost
jamčil predsednik Ugande.
Mati, vaš prijatelj sem. Zmolite za nas.
Ne želim oditi.
Svoj sedež bi odstopila enemu od izraelskih talcev.
To ne bo mogoče.
Ne bom odšla.
Prosim, stopite v avtobus.
Ne. Ne grem.
Zmedena je. Prosim, pomagajte ji na avtobus.
Ne, ostala bom. –Pomagajte ji.
Na avtobus, mati. –Ne, ostati hočem.
Lepo vas prosim.
Ostati želim.
LETALIŠČE ENTEBBE
Šalom.
Bojim se, da nimam dobrih novic.
Obljubil sem, da bom storil vse, da vas izpustijo.
A vaša vlada se še ni oglasila.
Imajo še 24 ur časa.
Skrbi me za vas.
Ti ljudje nimajo ničesar proti vam.
Zgolj proti vaši fašistično izraelski vladi.
Če se vaša vlada ne bo pogajala,
bodo ubili po dva otroka
vsakih 24 ur.
Začeli bodo s tema.
Kako morete
stati tam s svojo brzostrelko.
Majhni otroci so.
Vojake imamo.
Če se že hočete boriti, se borite proti našim vojakom.
Ne bom kave.
Zeev, telefonski klic imaš.
Ko bi le lahko bil tam.
Ne moreš priti?
Dobila sem vlogo, ki sem jo želela.
Super.
Vesel sem zate.
Boš pazil nase?
Nočem o tem.
Misliš name?
Ne, saj veš …
Sarah, ljudje, ki jih imaš rad …
Včasih ne pomaga
razmišljati o njih.
Ja.
Saj te razumem.
Si se kaj uril v streljanju? –Sem.
Vsak dan. –Dobro.
Kdo je bil na telefonu?
Moje dekle. –Je v vojski?
Ne, ni.
Če hočeš biti z njo, jo prepričaj, da se pridruži vojski.
Sicer bo bolje da jo pustiš pri miru.
Kako to misliš? –Tako kot sem rekel.
Verjemi, vem.
Palestinski ugrabitelji so izpustili 48 potnikov iz letala.
A so v preostalih 209 potnikov
živčno namerili brzostrelke,
zagrozili, da bodo vse pobili
in francosko letalo vrgli v zrak, če ne ugodijo njihovim zahtevam.
Osvobojeni potniki so poleteli proti Parizu,
kjer so pred kratkim tudi pristali.
Na letališču je bil John Palmer.
VIP sobo na letališču je obkolila policija.
V čakalnici je množica družinskih članov in prijateljev,
ki bi radi govorili z nedavno osvobojenimi talci.
Mnogi izmed njih, vsi s tega leta,
so presrečni, da so živi.
PETI DAN
ČETRTEK, 1. JULIJ 1976
Oprostite.
Kaj se dogaja?
Ne vem. Nič ne dela. Vode ni, stranišča so pokvarjena.
Umazani Nemci.
Saj se zavedate, kako na to gleda preostali svet?
Ja, vem, kako je videti.
A to ni resničnost.
Nisem odgovoren za dejanja svojih sodržavljanov.
Njihova dejanja ponavljaš.
Pa jih ne. Nisem zatiralec.
Verjamem v pravice Palestinskega naroda.
Brez domovine so.
Si kdaj videl palestinsko begunsko taborišče?
Si videl, kako živijo?
Si videl njihove otroke?
In zanje ste pripravljeni pobiti vse ljudi na terminalu?
Pomagati jim moramo.
S čim se ukvarjaš? Kakšno delo opravljaš?
Nisi vojak.
Založnik sem.
Objavljam revolucionarna besedila.
Si objavil kako knjigo o tem, kako popraviti vodovod?
Ne še.
Dostojanstvo.
To je vse, kar si ljudje želijo.
Dostojanstvo pride s svobodo.
Tekoča voda osvobaja.
Stranišča osvobajajo.
En vodovodar je vreden deset revolucionarjev.
Kdaj pomisliš, da tratiš svoje življenje?
Ne. Pa ti?
Jaz sem inženir.
Ustvarjam.
En inženir je vreden 50 revolucionarjev.
Ne želim, da je Bose sam s potniki.
Nepreviden postaja. Misli, da gre za igro.
Ni igra, če moraš stražiti z njim.
Celo noč ga moraš poslušati.
Svetovna revolucija, palestinska revolucija.
Cele ure. Brez konca in kraja.
Misliš, da bodo Izraelci prišli?
Obkrožili smo jih.
Jih je prav pobiti, če pridejo? –Oni so pobili moje otroke.
Jabar.
Smo v počitniškem kampu?
Otroci so, Halima.
Pritisk na izraelsko vlado je bil silen sploh v državi sami.
Sorodniki izraelskih talcev so davi imeli čustveno srečanje z vlado.
Ni jih zanimalo, da se Izrael ne pogaja s teroristi.
Dopoldne so vdrli v vladne prostore.
Vojna policija jih je komaj zadrževala,
ko so skušali osebno povedati premierju Rabinu, kaj si mislijo.
Družine zahtevajo osvoboditev talcev.
A kot Izraelski politik
se ne smete pogajati s teroristi.
Tako je. To sem postal.
Premier Rabin!
Premier! Govoriti hočemo s premierjem!
Pojasnilo nam dolgujete.
Tu počakajte.
Vsi se pomirite!
Pojasnilo zahtevamo!
G. veleposlanik, premier tu.
Rad bi, da Francozom sporočite,
da bomo teroristom nekaj ponudili.
Na presenečenje vseh so Izraelci danes
opustili svojo politiko
in pristali na pogajanja z ugrabitelji.
Ugrabitelji so rok prestavili na osmo zjutraj v nedeljo,
potem ko je Izrael prekršil svojo dolgotrajno politiko
in pristal na pogajanja.
V Izraelu se ne lomijo kopja okoli tega,
ali je treba izpustiti talce,
temveč ali je izpustitev teroristov iz tukajšnjih zaporov
le previsoka cena.
Nocoj so začeli s posebnimi molitvami
ob Zahodnem zidu in po večini sinagog.
Molitve izražajo upanje,
da se je vlada glede pogajanj odločita prav
in da bodo izraelski in židovski talci
iz Ugande res prišli varni.
Uspelo nam je.
Res nam je uspelo.
To, kar smo dosegli, je neverjetno.
Jaber meni, da gre za ukano. –Ne.
Ni ukana.
V zgodovino se bomo zapisali. –Mogoče.
A nikoli več ne moreva domov.
Za zdaj še ne. –Nikoli.
Kaj pa Bagdad?
Ne veš, kako je tam za ženske.
Arabci so socialističen narod.
Menjava straže.
Kaj pa počneš? –Kaj?
Puško si naslonil na zid.
Kak Žid bi jo lahko vzel. –Pomiri se, človek.
Izraelci so se predali. –Niso se predali.
Kaj, če gre za ukano?
Kaj, če zavlačujejo?
Pripravljeni moramo biti. –Prav.
Zakaj si tu?
Rad bi metal bombe v zavest množic.
In če boš moral vreči pravo bombo, prijatelj moj?
Si že ubijal?
Misliš, da bi zmogel?
Odločil si se vzeti orožje in se boriti.
Odločil si se, da prideš sem.
Lahko bi lepo živel v Evropi.
Ko bi jaz imel tvoje življenje.
Ne bi se oprijel orožja.
Samo ljudje, ki nimajo nič, razumejo.
Židje razumejo.
Ko so jih vaši iztrebljali,
tisti, ki so preživeli, niso imeli ničesar.
Svoje mrtve so prinesli v Palestino.
Prinesli so svoj sram in ponižanje.
Nam so storili isto, kar je bilo storjeno njim.
A nisem jim jaz tega storil.
Vi ste jim to počeli.
Tu si, ker sovražiš svojo domovino,
jaz pa, ker svojo ljubim.
Si pripravljen ubijati?
Si pripravljen umreti?
Če so ti pregovori ukana,
bomo nemudoma začeli pobijati.
Takoj.
Nizko bomo preleteli Mrtvo morje,
da se izognemo sovražnikovim radarjem.
Ko ob 23:45 odleti zadnje letalo,
bodo luči na stezi prižgane še 15 minut.
To je naša priložnost.
Ugandski vojaki nimajo kaj izgubiti.
Ko nas zagledajo, se bodo razbežali. –Samo malo.
Rekel si, da nimamo dovolj goriva?
To je ključnega pomena.
Dotočiti bomo morali na povratku domov.
Gospod, za to bo najbolj primerna Kenija.
Motta. –Ta operacija ne bo uspela.
To je farsa.
Navadne sanjarije. –Nemci so izdvojili Žide.
Selekcija, Motta.
Ne moremo sedeti križem rok.
To so moji vojaki.
Če umrejo, je to moja odgovornost.
Ne, Motta.
Izraelski vojaki so, torej so odgovornost premierja.
Me boš podprl, Motta?
ŠESTI DAN
PETEK, 2. JULIJA 1976
Jutro. –Jutro.
Pogajajo se. Misliš, da te bodo poklicali nazaj?
Dvomim, da bodo odobrili operacijo.
A vaditi moramo.
Zakaj ravno ti?
Kolikokrat bova še o tem?
Ne moremo biti stalno v vojni.
Ti se ne vojskuješ. Plesalka si.
Jaz se borim, da lahko plešeš.
Kaj pa, če neham plesati?
Ja?
Pomirite se. Tišina!
Poslušajte.
Izraelska vlada je pristala na pogajanja.
Rok smo podaljšali na 11h dopoldne v nedeljo.
V znak dobre volje smo izpustili vse Francoze.
Ko bodo na svobodi naši tovariši, boste svobodni vi vsi.
Lahko se vrnete v veliki prostor.
Gremo.
Izrael se nikoli ne pogaja. –Gremo! –Ne.
Ne moremo oditi.
Za moralno vprašanje gre.
Naša dolžnost je, da ostanemo s potniki.
Z vsemi potniki. Do konca.
Vem, da ni lahko.
Kam pa ti?
To je pismo za mojo soprogo.
Pohiti.
Lahko to predate moji ženi?
Seveda. –Hvala.
Izvoli. –Bom jaz.
Skoraj končano je. –Ja.
Kaj je to?
Črn bi moral biti.
Samo v tej barvi so ga imeli. –Ja.
Se hecata, ne?
Najboljše strelce hočem ob sebi v mercedesu.
Na terminal bomo vdrli v petih ekipah.
Joshua bo vodil prvo ekipo.
Muki drugo.
Zeeve tretjo ekipo.
Amos in Erez četrto in peto.
Pristali bomo tu, na stezi novega terminala.
Vse do sem.
Ven pridemo v mercedesu in v dveh landroverjih.
Peljali se bomo do starega terminala in parkirali pod stolpom.
Ostrostrelci nas ne bodo opazili.
Ključna sta presenečenje in urnost.
Če premier odobri to nalogo,
se odpravimo.
Teroristi lahko vse pobijejo v nekaj minutah.
Kaj, če prepoznajo prvo letalo,
preden preostanek sil sploh pristane in gre v napad?
Nobene možnosti ne bodo imeli.
In če jim spodleti,
bo udarec za izraelske obrambne sile in sam Izrael,
katastrofalen.
Kakorkoli že, zavezuje me odločitev vlade.
Jicak, saj si vendar ti vlada!
Zvadite.
Že vadijo.
Vsi nazaj na začetni položaj!
Daj mi megafon.
Ti ostaneš prvi, ti greš drugi.
Spet oklevaš.
Ti greš zadnji.
Motta.
Operacijo bom priporočil Rabinu in vladi, če bo za.
Boš zmogel, Joni?
SEDMI DAN
SOBOTA, 3. JULIJA 1976
A ti kaj ovira njihov dostop do talcev?
Ne, gospod.
Okoli terminala ni ovir.
Nič ne bo našim možem onemogočilo, da pridejo do talcev.
Vojaki naj vidijo fotografijo, preden krenejo. Hvala.
Nič ne more ustaviti operacije.
Zdaj se morate odločiti.
Če bi bil general, te naloge ne bi odobril.
Tveganje je neznansko.
Žrtve bodo, to je vsem jasno.
A ne smemo podvomiti v operacijo.
Izpolniti moramo nalogo.
V treh minutah moramo priti do terminala, pobiti vse teroriste
in rešiti talce.
Nič nas ne ustavi, dokler niso na varnem vsi talci.
Poleteli bomo v bližino tarče,
medtem ko čakamo na odločitev vlade.
Gremo. Vsi na letalo.
Boni.
Premier. –Motta.
Premier,
vsi v tej sobi poznajo moje stališče.
Prepričan sem, da bo vlada podprla vašo odločitev
in sprejela odgovornost … –Šimon, letalo je že poletelo.
Poklicali jih bomo nazaj, če vlada ne odobri operacije.
Motta, ali vladi priporočaš to operacijo?
Ja, premier.
Gospodje, Amos bo prebral izjavo,
nato bomo glasovali.
Vlada odobrava reševalno akcijo,
v kateri bodo izraelske oborožene sile
osvobodile talce v Entebbeju,
po načrtu obrambnega ministra in načelnika generalštaba.
Kdo je za?
Sprejeto.
Operacija Grom se nadaljuje po načrtu.
Generalštab v Tel Avivu,
Grom je odobren.
Ponavljam, Grom je odobren.
Predvideni prihod v Entebbe je 23:45.
Še štiri ure in 32 minut.
To so naša vrata.
Četrta od kontrolnega stolpa.
ODHODI
Juan Pablo,
želim si, da bi bila s tabo doma.
Ko bi le bila doma.
Pa ne vem, kje je moj dom.
Po moje bi si morala najti dom, ko bo tega konec.
Nekje.
Nekje, kjer je mir.
Jaber je prepričan, da bodo prišli Izraelci
in nas pobili.
Če se to zgodi, bomo morali poskrbeti za sporočilo.
Zato pa smo tu.
Skrbi me za Boseja.
Boji se.
Slabič je, saj veš.
Vsi se bojijo. Celo Jaber.
Jaz se pa ne bojim.
Razumem.
Zdaj vse razumem.
Mislim, da si imel prav.
A če ne bi prišla sem,
kaj bi to pomenilo?
Ne, ničesar ne moreš storiti.
Nihče ne more nič storiti.
Ni pobega.
Mogoče ne bi smela priti.
–Gospodična.
Ti telefoni ne delajo.
Tamle so drugi telefoni.
Zbogom, Juan Pablo.
Če operacija ne uspe, ga predaj.
Kakšna pa je vaša definicija neuspeha, premier?
V Ma'alotu je umrlo 25 talcev, in to je bila katastrofa.
Tokrat bo 25 ali manj že uspeh.
Oditi bi morala. –Oditi?
Kam? V džunglo?
Mislila sam na Juana Pabla.
Ni bil pravi za to operacijo.
Potrebovali smo dva naša najboljša.
Žal mi je.
Juan Pablo je imel prav.
Sama sem hotela priti sem.
Hotela sem.
IZRAELSKO OBRAMBNO MINISTRSTVO
Kakšen je položaj?
Pravkar je poletelo še zadnje civilno letalo.
Čez deset minut naj bi pristalo. –Pa radijska komunikacija?
Precej statike je, a se prebijajo.
Za zdaj torej vse v redu.
Dobro, gospodje. To je to.
V redu.
Ko dosežemo terminal, začni streljati na kontrolni stolp.
Velja. –Ja?
Ključna sta presenečenje in urnost.
Gremo!
Kdo strelja? –Ne vem.
Poročajo o streljanju.
Za streljanje je še prezgodaj.
Stoj!
Je to Amin?
Karkoli se že zgodi, pravilno smo ukrepali.
Izraelci! Krij vrata.
Krijte vrata! –Gremo!
Pobiti jih moramo.
Bom jaz.
Dol!
Vsi na tla!
Dajmo, Muki! Gremo!
David, vrata!
Izraelske obrambne sile! Vsi dol!
Na tla!
Vsi dol!
Naprej! Naprej!
Ne streljajte! Talec! Talec! –Granata!
Vzleteli smo. 102 talcev je varno na krovu.
Ponavljam, 102 talcev je varno na letalu.
Čestitke za uspeh, premier.
Rešili smo sto življenj.
Na to smo lahko ponosni.
A če se ne bomo pogajali, Šimon,
te vojne ne bo nikdar konec.
Ugrabitev je zahtevala štiri žrtve: Jean–Jacgues Mimoum,
Ida Borowitz, Pasco Cohen in Dora Bloch.
V Entebbeju je umrlo tudi 45 ugandskih vojakov,
pet Palestincev in dva Nemca.
Premierja Jicaka Rabina je ubil židovski ekstremist
v atentatu leta 1995, potem ko je podpisal
mirovni sporazum med Izraelom in Palestino.
Pozneje je Šimon Peres začel zagovarjati mir
in pogajanja s Palestinci.
Umrl je naravne smrti leta 2016.
Podpolkovnik Jonathan Netanjahu
je edini izraelski vojak, ki je tam izgubil življenje.
Po Jonijevi smrti se je njegov brat Benjamin Netanjahu
podal v politiko.
Leta 1996 je postal premier.
Danes med Izraelom in Palestino ne potekajo nobena mirovna pogajanja.
Marec 2018.
Prevod: RETAiL Tehnična Obdelava: WWW.BLiNK.si
VŠEČKAJTE NAŠO FACEBOOK STRAN: Crazy Srbin Production